Inspireret af en sand beretning
- Skal jeg holde i rattet? - Nej, jeg klarer det.
Jeg har kørt halvvejs gennem landet med en hånd.
Kan du huske den hvide strømer, jeg fortalte om?
Han fulgte efter mig 32 km og forsøgte at overhale mig.
Han vidste ikke, at jeg var betjent og havde en kompressorladet 350'er.
Jeg gassede op og gav den bonderøv hans livs køretur.
Vi kørte 225 km/t.
Så så jeg, at fjolset satte blåt blink på instrumentpanelet.
Det var utroligt. Fyren var strømer. Han ville knalde mig.
Jeg standsede og spillede bange.
Han kom slentrende.
"Jeg lokkede dig vist til at gøre sådan der."
"Jeg vidste, at du ville gøre det, for du kiggede i bakspejlet."
"Jeg vidste, du ville køre om kap."
"Jeg er bange for, at jeg må se dit kørekort og registreringsbevis."
Jeg tog mit politiskilt frem, og han var ved at skide i bukserne.
"Jeg burde bure dig inde, fordi du risikerede en KA'ers liv.
Ved du hvad? Af og til ved jeg ikke, hvem der er værst.
- Betjente eller forbrydere. - Ændr 1140 til en 1144.
- Havenhurst. To biler på stedet. - Modtaget. Adressen?
105 Crystal, ved Richmond under La Mesa. To biler på stedet.
Okay, vi tjekker det.
- Hvad er en 1144? - Det er, at nogen er død.
- Meget død. - Så bliver det alvor.
- Blænd og forundr dem. - Undskyld mig.
Hej, MacDougal. Hej, McNamara.
Hej. Sådan.
Angrib.
Vil I have mere? Mere?
Kom her. Sådan.
Jeg vidste, at I var udklædte ørne.
- Den første kop er... - 240 cm.
- 240 cm syd for... - Det er nord.
Mod vest. Vest for den østlige væg. Den anden kop er...
- 182 cm. - 182 cm syd for den nordlige væg.
Det her er mrs. Macallams kop. Hun sad der.
- Den tredje er 31 cm vest for den. - Vi taler om det senere.
Kaffen i alle tre kopper er stadig lunken klokken 7.45.
- Gary. Fotograferede du kopperne? - Ja.
- Tag dem med som bevis. - Jeg ordner det.
Rød materie på sværdet.
Det ligner blod.
Placeringen af det sandsynlige mordvåben:
Spidsten peger i nordnordvestlig retning -
- cirka 90 cm fra den afdødes højre tå.
- Har du tid et øjeblik? - Ja.
Da du kom hertil, så du så en hvid mand, ca. 193 cm, med en kaffekop?
Ja, han gik forbi. Jeg tror, at han sagde noget.
- Hvorfor anholdt du ham ikke? - Skulle jeg det?
- Ja, det er vores hovedmistænkte. - Han sagde noget mærkeligt.
Ja. Brad. Han har været meget mærkelig.
- Brad hvem? - Brad Macallam. Han stak hende.
Lige siden han kom hjem fra Peru, har han været mærkelig.
Måske ikke så mærkelig, men anderledes.
Det er regntid.
Man sejler ikke i kajak i regntiden.
Ingen... Ingen gør det.
Det er udfordringen.
Kan vi ikke gå lidt ned og kigge?
Hold op med at meditere, luk øjnene op.
Det her er floden. Det her er virkeligt.
Folk skal tænke og komme på sammenhængende argumenter.
Vi må gøre noget. Jeg forsøger at tale ham ud.
Gør det her, ellers kan vi ikke dække dig. Jeg har set et haglgevær -
- og han råbte noget om to gidsler.
Mr. Macallam?
Mr. Macallam!
Kan vi tale sammen et øjeblik?
Mr. Macallam.
Kan vi tale sammen?
Mr. Macallam, kan vi sludre lidt?
- Vil du komme ud? - Nej!
Du må komme ind, hvis du vil snakke!
Jeg klarer det her. Man skal være være venskabelig. Som en compadre.
Compadre? Jeg tror, at han er irlænder. Måske endda skotte.
Mr. Macallam?
- Må jeg kalde dig Brad? - Du kan kalde mig Brad.
Du kan kalde mig Farouk. Du kan kalde mig, hvad du vil.
Hallo! Gud er her!
Han er her i huset, men jeg har ikke brug for ham længere!
Jeg har ikke brug for Gud længere!
Brad. Du plagede mig i flere år, indtil jeg købte flyglet.
Jeg købte det til dig, men du har ikke brugt det.
Så ville du have trommer.
Jeg købte dem, men du sidder der bare.
Det var dig, der overtalte mig til at ville have dem.
- Hvad foregår der? - En af beboerne skaber problemer.
- Jeg skal til Macallams hus. - Jeg kan ikke lukke nogen ind.
Men hun er Ingrid Gudmundson. Hun er hans forlovede.
- Hvis forlovede? - Brad Macallams. Fyren i huset.
Brad ringede for en halv time siden.
Er der sket ham noget? Jeg er hans forlovede. Jeg kan måske hjælpe til.
- Kriminalbetjent Havenhurst. - Ja.
Der er en kvinde, som siger, at hun er gerningsmandens forlovede.
Hold hende der. Jeg kommer.
- Jeg er kriminalbetjent Havenhurst. - Ingrid Gudmundson.
Er der sket Brad noget?
Hvad skal jeg sige? Brad er mistænkt for et knivdrab i huset overfor.
Han har åbenbart taget gidsler og barrikaderet sig.
Jeg vil ikke skræmme dig, men det er lidt mærkeligt.
Han kalder sig Farouk, råber op om Gud og kaster havregryn efter os.
Det er lidt forvirrende. Kan du hjælpe os?
Ja...
Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Jeg har kendt ham i to år.
Vi skal giftes i næste måned.
Da han kom hjem fra Peru for et år siden -
- kaldte han sig af og til Farouk.
Han var anderledes bagefter. Efter rejsen til Peru, altså.
- Skete der ham noget der? - Ja.
Ikke ham. Han var der med sine venner.
De sejlede på floder.
Han deltog ikke i ekspeditionen.
Han sagde, at han hørte en indre stemme, som bad ham lade være.
De var vrede på ham. De sejlede ud i det hvide vand...
...og alle druknede.
Ja. Ja!
Ja.
Se. Det er perfekt.
Det her er vores flod. Det er der, vi skal være.
Vi burde gå længere ned og se, hvordan der ser ud.
Hvorfor opfører du dig så mærkeligt, Brad?
Jeg kigger bare på floden.
Det er vores udfordring.
Jeg synes ikke om din indstilling.
Tør du ikke?
Det er helt enkelt sådan, at jeg ikke vil padle ned ad floden.
- Hvad mener du med det? - Jeg mener...
...at jeg ikke vil tage dine vitaminpiller.
Jeg mener, at jeg ikke vil tage jeres vitaminpiller.
Jeg vil ikke drikke jeres urtete. Jeg vil ikke gå ind i svedhytten -
- med en 108 år gammel indianer, som læser Hustler og ryger Kool.
Jeg vil ikke opdage mine grænser.
Jeg vil hæmme min sjælelige udvikling.
Jeg bliver sikkert muslim. Kald mig Farouk.
Han var anderledes bagefter. Han havde forandret sig.
Han sagde, at han kun ville følge sin indre stemme.
Man kunne ikke overtale ham til noget efter det.
Han talte om Gud.
At han havde set ham.
Brad. Skat. Kan du ikke se, at jeg forsøger at redde seng?
Glem sengen. Lyt til det her.
Kære børn, jeg håber ikke, at jeg forstyrrer jer.
Jeg er bare så glad på jeres vegne.
Jeg er så glad for, at I er sammen.
Værsgo. Jeg har taget nybagte kager med.
Brad. Kan du ikke se, at Ingrid forsøger at redde seng?
Du må holde øje med ham. Du ved, hvordan han er.
- Banker hun aldrig på? - Du skal høre det her.
Jeg vil ikke. Hvornår vil du lytte til mig?
Du må flytte. Du er for gammel til, at din mor køber dit tøj.
Okay, men hen mener det godt.
Bare til natten.
Tak.
Du må være tålmodig. Du ved, at hun har brug for mig.
Hun mistede sin mand, da jeg var knap to år.
- Hvorfor kalder du ham ikke far? - Fordi jeg ikke kendte ham.
Lyt til det her.
Emnet i sangen er, at jeg er født til at præke, og at jeg elsker mit job.
Her er det.
Det r det her, jeg mener. Det er ægte.
Jeg mener... Det er ham.
Hvem?
Ham.
Ham. Gud.
Det er ham. Jeg har set ham. Jeg har set Gud, siden jeg var lille.
Jeg vidste, at han var meget tæt på. Her i huset.
- Hvor? - I køkkenet.
Her er han.
Det her er Gud. Sådan ser han ud.
Kan du se? Det her er Guds ansigt.
Kan du se, hvor rar han er?
Brad.
Jeg er så glad for, at du spiser lavkalorimad igen.
Jeg synes ikke, at bacon og æg er sundt for dig.
Dagen efter ville han købe et hus til mig.
Det er det hus.
Jeg sagde, at huset ikke var til salg. Så gik han videre til det næste.
Så køber jeg det der.
Jeg ved, at du mener det godt, men jeg vil ikke bo her.
Det er for tæt på din mor. Vi må begyndte på vores eget liv.
Så køber jeg det der. Det er længere væk.
- Jeg ved ikke. - Så det der.
Nej. Hvor vil du få penge fra, Brad?
- Du har ikke råd. - Jeg vil få råd.
Brad. Det hus der er heller ikke til salg.
Og hvad så?
Hold op med det der.
Du skal holde op med det samme!
Ville det ikke være dejligt at bo på månen?
Med rækker af tv-skærme, hvor vi kan se Jorden forvandles.
Vi ville leve afsides. En bryllupsrejse på månen.
Brad.
Kriminalbetjent...
Hvorfor ville Brad op så tidligt, bede mig komme straks -
- og så overfalde naboer, som han knap nok kender?
Miss Gudmundson. Jeg må fortælle dig -
- at den mistænkte ikke angreb naboerne.
Han stak sin mor ned, og hun er død.
Hans mor?
Hvorfor hans mor?
Jeg forstår det ikke. Han elskede hende meget højt.
Jeg husker vores middag forleden.
- Det kan du gøre bedre. - Nej, mor.
- Jeg er mæt. - Mave, mave, mave.
- Jeg har spist to portioner. - Tak, det var lækkert.
Og nu kommer der lidt mere.
Jeg håber, det ikke er er Jell-O.
Mor. Jell-O.
Det er pænt af dig, men jeg kan ikke spise mere.
Men du elsker jo Jell-O.
- Det er godt for skelettet. - Jeg kan ikke spise mere.
Denne Jell-O ser gyselig ud. Jeg giver den til flamingoerne.
Kom nu, Brad. Det mener du ikke.
Undskyld, jeg lavede bare sjov.
Jeg kan ikke finde ord for, hvor vidunderlig du er.
Du er verdens bedste mor.
Brad. Jeg ville ønske, at din far kunne høre det.
I aften vil jeg gå ud med mine piger.
Vi skal køre over Coronado-broen med over 140 km/t.
Du ved, jeg bliver bange. Du kører for stærkt.
I går kørte jeg over den med 210 km/t.
Jeg ville vide, hvordan det føltes at køre i "Star Wars" gennem dødens dal.
- Vil du have lidt, mor? - Selvfølgelig.
- Er det nok? - Næsten. Fint.
Hallo! Hallo, folkens!
Jeg vil bestille en pizza!
Sørg for, at jeg får et transportmiddel til Mexico!
Det skal rumme mig og mine to gidsler!
Og det skal gå stærkt!
Vi har bestilt hans pizza. Jeg har en idé.
Vi kan hælde sovemiddel i pizzaen. Stærk chili vil skjule smagen.
Tak, men det vil ikke gå, Vargas.
Du ser for meget tv.
- Hvad gør vi med flugtbilen? - Det sædvanlige. Vinder tid.
Jeg er ikke overbevist om, at han har gidsler.
- Hvem er det, han har derinde? - Ingen naboer er meldt savnet.
Der er to fyre, der vil ind. En med pizza og en fra L.A.
- Han sagde, at Brad ringede i morges. - Hedder han Meyers?
- Ja, Lee Meyers. - Jeg kender ham.
Vi har arbejdet på et teaterstykke sammen.
- Dette sværd hugger dybt. - Lige gennem lungerne.
Retfærdigheden bliver hånet. Skæbnens smed hamrer på sværdet.
Et barn føres til huset for at få hævn.
Stands. Stop.
- Hvem skal aflevere den? - Jeg gør det.
Okay.
Dit våben. Vis ham dit våben.
Mr. Macallam, jeg har...
Mr. Macallam!
Jeg har din pizza!
Kan du se mit våben?
Mr. Macallam!
Kan du se mit våben?
Jeg lægger mit våben fra mig!
- Jeg er ubevæbnet nu! - Gennem garagen!
- Hvabehar? - Gennem garagen!
Okay.
Okay, jeg er ubevæbnet!
Jeg kommer frem nu! Hvor skal jeg stille den?
- I midten! Her! - Okay.
Jeg stiller den ned nu. Jeg stillet den ned.
- Nærmere! - Okay.
Tilbage! Bak!
Jeg har flyttet mig.
Okay?
- Forsvind! - Okay.
Hvorfor lader I ikke mig forsøge? Jeg kan sikkert få ham ud.
Han ville lytte til mig.
Han ville lytte til mig. Hvorfor skulle han ellers bede om hjælp?
Jeg kan ikke tillade det. Det her er en politisag.
Vi har et gidseldrama, og specialenheden leder arbejdet.
Men jeg vil stille nogle spørgsmål.
Kan du fortælle, hvad samtalen handlede om?
Han var desperat. Han bad mig komme straks -
- fordi noget frygteligt ville ske.
Han sagde: "Lee, alt har samlet sig til et enkelt ord."
"Nu."
Stort N og stort U.
Han sagde, at han var som et løbsk tog.
Så sagde han noget om et sværd -
- som han havde brugt som rekvisit i vores stykke.
Han dræbte sin mor med sværdet.
Du godeste.
Med den forbandede tingest?
Brad var besat af det.
Jeg sagde, at det var for farligt til prøverne.
Men han insisterede på at bruge det.
Jeg kan huske, da han fik det. Jeg var der.
Han gjorde et stort nummer ud af at køre ned til sin morbror.
Dræbte han sin mor?
- Hej. - Hej, morbror Ted.
- Det her er min ven Lee. - Hej.
Du har vist ikke set de nye fugle. Kom, så viser jeg dig dem.
Du skal være forsigtig. De kan være onde.
Forstil jer udklædte dinosaurer.
Du sagde, at din onkel havde en hønsefarm.
Min morbror opdrættede verdens største høne.
Ja, det var den største.
- Kors! - Hvad?
- Mine briller fra min lomme. - Doug. Han tog brillerne igen.
Ja, det var det dyr. Tag dem.
Det er modbydeligt. Gør ikke sådan igen.
Brad. Det her er modbydeligt.
Vi må hellere gå væk fra hegnet. Godt klaret.
Jeg havde en hane. En kleppert.
Den vejede 20 kg. Den var større end en kalkun.
- Opdrættet til hanekampe? - Nej, for kødets skyld.
Hvorfor plukke 20, når man kan plukke en?
Men han var en Willard. Du husker ham vel? Han var et monster.
- De blev for store og for farlige. - Han kunne sparke, når han blev vred.
Kan du se hullerne? Kan du se?
For at nærme sig ham, måtte man holde den her op som et skjold.
Han sprang op og sparkede hul i den.
Da jeg kun havde en tønde tilbage, havde jeg fået nok.
Jeg brændte sporerne af med en blæselampe.
- Hvor er de store fugle nu? - De kunne ikke få mere afkom.
- De blev for store for hønerne. - Morbror Ted.
Jeg kom pga. sværdet.
Hvad var det, du sagde, du skulle bruge sværdet til?
- Vi skal bruge det til et stykke. - Hvad?
- Er det alvor med at spille skuespil? - Ja.
Kun bøsser og rapkæftede negre bliver skuespillere.
Er du blevet bøsse, for du ligner da ikke en neger?
Morbror Ted. Du forstår det ikke.
Det her er alvor. Vi laver et græsk stykke, der er 2.000 år gammelt.
Græsk? Grækere laver ikke andet end at lege med hinandens nosser.
Er det sådan et souvlakistykke, hvor mænd danser med hinanden -
- som en flok bøsser?
En græder flyttede ind derovre for ikke så længe siden.
Jeg måtte låse fårene inde, fordi han gjorde dem nervøse.
Ved din mor, at du laver sådan noget bras?
Brad? Det er ikke et græsk sværd.
Det er en helt forkert stil.
Og hvad så?
Brad.
Det er ikke den rette type sværd.
- Ved du, hvad Job siger? - Om sværd?
Nej, sgu, om strudse.
Job 39:13.
Mon strudsens vinge er lam -
- eller mangler den dækfjer og dun -
- siden den betror sine æg til jorden og lader dem varmes i sandet.
Når skytterne kommer, farer den bort -
- og den ler ad hest og rytter.
Han var på tværs og forstyrrende.
Men vi måtte acceptere ham, som han var.
Samtidigt var han meget begavet.
Men han gav mig problemer.
Jeg vil advare jer.
Grækerne var ikke kun filosoffer og æsteter, som fjollede rundt.
De værdsatte det ægte. Som jeg sagde før, handler det om en trilogi.
I ved, at kongen vender hjem fra Troja og bliver dræbt af sin hustru.
Så kommer sønnen hjem for at hævne ham og tage sin mors liv.
Men der er en historie bag forbandelsen, som tynger folket.
Drabene fortsætter i flere generationer.
Orestes er kun det sidste led i en blodig kæde.
Det begyndte med Tantalos.
Han tilbringer evigheden i helvede lænket til en klippe af guderne.
Han sulter, og druerne er lige uden for rækkevidde.
Han har givet tillokkelsen et ansigt.
Han ligger til grund for vores forbandelse.
Vi begærer noget, vi ikke kan få.
Tantalos udfordrede guderne.
Han ville se, om de var virkelige, så han inviterede dem til middag.
Som en test serverede han dem sin søn i en gryde.
Guderne kastede ham op, så han blev far til kannibaler og mordere.
Ligesom hans egen søn Atreus. som tilberedte sin bror Thyestes -
- og så bad ham spise.
For at forstå Orestes og forbandelsen -
- skal I føle hele tyngden af denne gudsforladte slægt.
Et dynasti af hensynsløse konger og djævelske dronninger -
- som spiser hinandens kød og boller hinandens koner i århundreder -
- og generation efter generation. Kun Orestes kan bryde forbandelsen.
Men han skal myrde sin mor for at gøre det.
Han er fordømt, hvis han ikke gør det. Han er forsømt, hvis han ikke gør det.
- Han er fordømt, hvis han svigter. - Sådan er det!
Blænd dem og forundr dem.
Blænd og forundr dem.
Det er mig, der er instruktør. Du gør, som jeg siger.
Nogle spiller en rolle, og andre deltager.
Der var en ting, jeg ikke kunne glemme.
Jeg forstod ikke, hvad han mente.
Han tog fat i sværdet og sagde:
"En fugl var det største dyr, jeg nogensinde dræbte"-
- "inden jeg dræbte min mor."
- Hvor længe siden er det? - Uger. Måske en måned.
Men prøverne gik fint.
Især når Brad ikke havde nogen replikker, og koret spillede.
Husker du det?
Indtag jeres pladser.
Gå til jeres pladser.
Koncentrer jer. Koncentration.
Begynd.
- Jorden giver mange ting. - Smerte, frygt.
Og lidelsens rædsler. Og havenes dyb vrimler med morderiske monstre.
Flammende kometer hugger sig ned gennem himlen -
- og tilintetgør skabninger, der flyver, og skabninger, der kryber.
- Og ting, som er endnu værre. - Stormenes vugge.
Stormenes vugge.
Hvem kan beskrive mænds frækhed eller modet og passionen hos kvinder -
- som ikke stopper for noget og leder til dødelig ruin?
Den grumme kvindelige passion kan bryde åget, der binder et par -
- og ophæve den mørke omfavnelse mellem dyr og menneske.
Dette sværd hugger dybt, lige gennem lungerne -
- og retfærdigheden trodses og trædes ned i jorden -
- og skæbnens smed hamrer på våbenet.
Et barn føres til huset for at hævne blodets plet -
- som blev forårsaget af hende. Vi vover ikke nævne hendes navn.
Den mørke, rugende vrede.
Men der blev altid problemer, når vi øvede på Brads rolle.
- Hvad handlede stykket om? - En søn, der dræber sin mor.
Barn. Du har mord i sindet, du vil myrde din mor.
Nej, du myrder dig selv. Du, ikke jeg.
Tag dig i agt for din mors hævnende helvedeshunde.
Jeg må adlyde min far og ikke lade dig undslippe.
Gjorde hun det, eller gjorde hun det ikke?
Vidn om dette.
Dette skrud...
Hun farvede det i blodet, som løb på hendes elskers sværd.
- Det er ikke et græsk skrud. - Pletten og tiden har sløret...
...de mange farver, der engang prydede dette skrud.
Jeg står her nu glad, gal af blod.
Triumferende.
Jamrende.
Lyt, du vævede væv, som dræbte min far.
Stop, stop, Brad. Det er nok. Det er nok.
- Du sprang 100 replikker over. - Det er bedre sådan her.
- Det er det. - Du siger jo kun replikker.
Du spiller ikke skuespil. Jeg bade dig bevæge dig.
Lee.
Jeg vil sige noget til dig om basket.
- Vi ved, at du var dygtig. - Nej, jeg var lidt for lille...
...så jeg måtte blive god til at skyde efter tre point.
I en af kampene fik jeg bolden, jeg hoppede, jeg så -
- og i luften indså jeg, at jeg var 21 meter fra kurven.
Jeg kunne ikke lande, for hvis fødderne rørte jorden, var der skridt.
Jeg var nødt til at skyde.
Jeg standsede i luften, og alt omkring mig gik i stå.
Jeg skød. Det var mere et stød end et kast.
Og den fløj lige igennem?
Nej, den ramte ringen temmelig hårdt. Den studsede ind.
Det er nok. Det er latterligt.
- Jeg tror, at jeg har fundet den. - Hvad?
Jeg har fundet stilheden.
Verdens robuste akse.
- Ved du, hvad jeg mener? - Nej.
Kan vi tage det en gang til? Kom nu...
Kor, tilbage.
Kom nu. Hurtigt.
Indtag jeres pladser. Koncentrer jer.
Et græsk stykke.
Begynd fart.
- Jorden giver mange ting. - Smerte, frygt.
Og lidelsens rædsler. Dybet vrimler med morderiske monstre.
Og flammende kometer hugger sig ned gennem himlen -
- og knuser skabninger, der flyver, og skabninger, der kryber.
Og endnu værre ting som stormenes vugge.
Hvem kan beskrive mænds frækhed eller kvinders mod og passion -
- som ikke trækker sig for noget og fører til ruin.
Hanen! Rytteren! En mand på en hane!
Apokalypsens rytter!
Hanen! Rytteren!
- Apokalypsens rytter. - Nej, det var hesteejeren.
Det var en forbandet hesteejer, som ikke lod mig tage hesten.
Forestil dig, at det er sommer, og at der ikke er sne.
Denne hest er fuldvoksen.
Og denne lille mand skulle ride verdens mindste hest.
Og så skulle Willard, min hane -
- jage dem rundt om verdens største træ.
Det her er det bedste. Hanen ville være højere end hesten og rytteren.
- Det lyder fantastisk. - Det kunne blive en reklamefilm.
Den kunne give en masse penge. Det havde været alle tiders.
Hvad skulle det være en reklame for?
Hvordan skulle jeg vide det? Men det ville være blevet rigtig godt.
Sangen handler om, at jeg er født til at præke -
- og at jeg elsker mit job.
Se her!
Mr. Macallam. Hvad er det her?
Det er en flamingo, der er fløjet ind i et træ. Giv min mor den.
- Han talte altid om sin mor. - Mr. Meyer, kom.
- Der er mere sikkert her. - Jeg forstår.
Han var besat af hende.
Når jeg spillede hans mor og lå myrdet ved hans fødder -
- hviskede han:
"Bevæg fødderne. Jeg vil se mors fødder danse hende til himlen."
Han spolerede prøverne så ofte, at jeg måtte fjerne ham fra stykket.
Jeg ønskede ikke at gøre det, for han var virkelig dygtig.
Det var meget sørgeligt. Han tog det hårdt.
Han kunne ikke komme over det. Han kunne ikke glemme det.
Da vi spillede i Calgary, tog han dertil med sin mor for at se os.
Det var sidste gang, jeg så ham. Han var der med sin mor.
Han virkede betænksom. Han blev meget betaget af byen.
Han var fascineret af den.
Alle glasrørene.
Hvor skal du hen? Hvad laver du?
Kan du ikke se det, Lee? Det her er tidens tunnel.
Ville det ikke være en perfekt scene for et kosmisk stykke?
Som en hund, der sporer en såret hjort, vil vi spore hans blodspor.
Jeg fnyser, lungerne værker efter slagtningens slid.
Jeg søger i alle hjørner af denne Jord.
Uden vinger har jeg fløjet over have -
- og nu da denne mand gemmer sig her et sted.
Duften af menneskeblod griner bredt mod mig.
- Se. - Se.
Se overalt. Kast blikket i alle retninger.
Lad ikke denne moder-morder slippe uskadt væk.
Nu står jeg her, glad, gal af blod.
Triumferende. Jamrende.
Jeg dræbte hende. Det benægter jeg ikke.
Hør mig, vævede væv, som dræbte min far.
Dette skrud hun farvede med blod, som løb langs hendes elskers sværd.
Ja, du må fortælle, hvordan du udførte din dåd.
Med trukket sværd, jeg huggede hendes hoved.
Hvem, og på hvis tilskyndelse, ansporede dig?
- Skæbnen og tvang mig! - De skal ikke deltage, Brad.
Du ødelægger stykket. Vær stille.
Trækker fra sin morders blod til at svare med blod!
Brad?
Nu går vi, Brad.
Kom, Brad.
- Brad? Brad! - Ja.
- Hvad er der? - Du skal ikke se så nøje på mig.
Jeg indrømmer, at jeg har grædt meget, men det er mærkeligt.
Der kommer kun tårer ud af mit venstre øje. Aldrig mit højre.
Hvordan forklarer du det?
Hvorfor stirrer alle på huset?
Hvorfor stirrer hele verden på mig?
Hvorfor stirrer bjergene på mig?
Hvorfor ser skyerne ned på mig?
Hvorfor ser skyerne på mig?
Hvorfor stirrer alle på mig? Hvorfor stirrer hele verden på mig?
Team 1 på taget. Team 2 ved muren.
Team 3 ved garagen. Team 4 går ud til grænsen.
Af sted.
Inspektør.
Vi har en slægtning til og en nær ven af den mistænkte.
- Jeg tror, at de kan være en hjælp. - Okay. Sæt dem ind i bilen.
Jeg kommer om lidt.
Hold mig underrettet.
Ind i bilen.
Hej, jeg er inspektør Brown.
Prøv ikke at være for urolig over alt det her.
Lige nu bedømmer vi kun situationen.
Jeg beder jer blive i bilen, så jeg ved, hvor I er. Vil I det?
- Okay. - Bliv hos hende.
Det er det samme igen. 30 opkald, men han svarer ikke.
Lad mig gå ind. Han kan bytte mig for sine gidsler.
- Jeg kan gøre det. - Det står ikke i reglementet.
Det er mig, der bestemmer. Du adlyder ordre eller forlader området. Forstået?
Tak. Jeg er meget ked af det. Det var ubetænksomt af mig.
- Ingen af jer har fået kaffe. - Tak.
Undskyld, at jeg ikke tænkte på det noget før.
Da vi var i Canada, opdagede jeg, at Brad græd meget.
Han ville ikke tale om det -
- men jeg kan huske, at han vendte sig mod mig, lidt mere alvorlig -
- og sagde:
"Jeg græd i bryggerset i fire år"-
- "inden de renoverede det og brugte det til noget andet."
Han ringede til mig fra Tijuana for to dage siden og lød desperat.
Han græd. Han fortalte om det hotelværelse, han boede på.
Han havde lagt brillerne om pæren på sengebordet.
Jeg kørte over grænsen morgenen efter for at hente ham.
Har du købt alle de receptbelagte briller?
Hvad mener du med at anbringe briller rundt om pæren?
Det er min måde at få himlen ned til Jorden.
Kan du se det?
Nej, nej. Det er okay.
Ikke i dag, men jeg kan tage et kort.
Måske senere. Tak, tak.
Nej, nej. Ikke i dag. Tak.
Så snart vi kom hjem til USA-
- ville han til flådens sygehus i San Diego.
Jeg var glad. Jeg troede, at han ville behandles for sin depression.
Der. Drej op her.
- Drej her. - Men det er flådens sygehus.
Jeg vil til flådens sygehus.
Højre.
Her.
Min far døde her.
- Sir? - Jeg vil besøge de syge.
- Hvem vil De besøge? - De syge.
De generelt set syge.
Generalen? Jeg ved ikke, om han er her. Parker derovre.
Vil De sige det en gang til? Hvem mener De med de syge?
Frøken. Jeg mener de, der er syge.
- De kan ikke besøge de syge. - Må jeg købe en pude til dem?
De kan spørge i gavebutikken, men vent, mens jeg ringer!
Det er receptionen. Der kom en mand og spurgte om...
Stop ham. Han spørger efter syge og puder.
Der er en mand på vej til gavebutikken med en kvinde.
Brad.
De tilkalder vagten.
Brad?
Kan vi ikke bare gå? Okay?
Se, så smuk San Diego er.
Det er Guds by.
- Vil du efterlade den der? - Ja.
Jeg håber, at en fremtidig spiller vil finde den.
Så du det, Ingrid? Hele verden gik næsten i stå.
Hvad mener du?
Brad. Jeg så ikke noget.
- Undskyld. Jeg vil give dig den her. - Din taske?
- Ja, det er en gave. - Nej, hvad skal jeg med den?
Tag den. Den er vidunderlig. Den har en masse vidunderlige...
- Vent, jeg vil beholde den her. - Nej, jeg kan ikke.
- God fornøjelse med den. Tak. - Okay.
- Brad. Alle dine briller er i den. - Jeg kan læse uden dem.
Jeg følger en stemme inde i mig. Det er rart at tage afsked med ting.
Og så?
Efter parken kørte jeg ham hjem til mig.
Det var i går. Han sov det meste af dagen -
- og om natten blev han rastløs.
Han talte om maskiner. Om hvor meget han hadede dem.
Så slukkede han for alle ure og køleskabet.
Så gik han ud og begyndte at slå på sin bil -
- så hårdt, at jeg blev bange.
Da han endelig kom ind, havde han puden med.
Han gav mig et blik, som jeg aldrig havde set før.
Jeg blev meget bange.
Jeg sagde til ham, at jeg ville have, at han overnattede hos mig.
Han gik uden at sige et ord.
Roberts ser ud til at kunne tale igen
Hun har fået det bedre og kan tale med dig nu.
Jeg kommer.
Miss Roberts. Jeg ved, at det her er svært for dig -
- men kan du fortælle, hvordan det begyndte?
Det virkede helt normalt. Det var tidligt, og vi sad og drak kaffe.
Så kom Brad over til os med sin mor.
Hun skyndte sig af sted og han fulgte efter.
Mor bød hende på kaffe, for hun følte, at mrs. Macallam ville snakke.
Hun bad mig vise Brad haven.
Jeg fik ham ud og viste ham nogle tørre blomster og støvet.
Jeg talte om de problemer, vi havde pga. vandmanglen.
Han lod til at være meget interesseret i det hele.
Men da han kastede sit bat mod mig, spurgte jeg, hvad han lavede.
Det var senere. Lad mig fortælle betjenten det.
Da de var omme bagved, min datter og Brad Macallam -
- lænede mrs. Macallam sig frem og hviskede:
Brad forsøgte at kvæle mig med en pude.
Det var ikke for sjov.
Vi burde ringe til politiet. Det her er gået vidt nok.
Nu kommer han, men jeg ringer.
Hun har haft store problemer med haven, fordi det ikke har regnet.
Sæt dig her, skat. Jeg synes, du skal sidde her.
Hvad med lidt kaffe? Jeg skænker en kop.
Nej.
Nej, vent. Jeg henter mit krus.
Jeg kan ikke begynde dagen uden mit kaffekrus.
Der gik noget tid, inden han kom tilbage. Måske ti minutter.
Vi troede ikke, at han ville komme tilbage.
Vi diskuterede, om vi skulle ringe til politiet, da han kom med sit krus.
Mrs. Roberts, du laver den bedste kaffe her i kvarteret.
Hvor skal han hen?
Han går hen til sin bil.
Han har et bat.
Her. Tag det.
- Hvad laver du? - Slå mig.
Dræb mig, før det sker. Dræb mig.
- Hvad laver du? - Dræb mig!
- Da han gennemborede hende... - Gennemborede? Hvad mener du?
Da han gennemborede hende med sværdet, sagde hun roligt:
"Min søn, min søn. Hvad har du gjort?"
Det var det sidste, hun sagde. Hun skreg ikke.
Der var ingen, der skreg. Og slet ikke hans mor.
Jeg blev forbløffet over stilheden.
Okay, vi gør et forsøg. Er I klar?
I bliver her og spiller ikke helte.
Brad! Det er mig! Lee!
Jeg er kommet fra L.A., og Ingrid er med mig!
- Jeg er her, Brad! - Det hele ordner sig, Brad!
Det lover jeg! Der vil ikke ske dig noget.
Men du skal komme ud, Brad!
Brad, det er nyttesløst at tage gidsler!
Lad dem gå!
Ja! Om lidt, Lee! Jeg er ved at fodre dem.
Brad! Det er mig!
Tal til mig!
Hvem har du som gidsler! Hvad hedder de?
McNamara og MacDougal!
Du godeste.
Det er hans flamingoer. Det er hans fugle!
Hvad mener du med fugle? De er mine udklædte ørne!
Det er okay. Kom nu. Det er okay.
Jeg hader, at solen altid står op i øst.
Politi! Stå stille! Hænderne op!
Vend dig mod muren!
Læg dit våben langsomt.
Brad!
Gå baglæns mod min stemme!
Fortsæt. Fortsæt.
Langsomt.
Fortsæt. Stop.
Ned på knæ. Hænderne på hovedet.
Jeg vil efterlades i ørkenen. I vildmarken.
Jeg vil syd for grænsen.
Jeg har et nyt kald som ærlig handelsmand.
- Hej, Ingrid. Hej, Lee. - Jeg kan ikke lade jer snakke.
Vil du gøre mig en tjeneste? Vil du tage tog ring med i din rapport?
Et: Glem flamingoer. Jeg ser strudse. Strudse, der løber.
Og to: Hvad er der blevet af min basketball?